בס"ד

 ת פ י ל ת    ה ב נ י ם 

השל"ה הקדוש חיבר "תפילת הבנים" שיש לאמרה בערב ראש חודש סיון ("לבי אומר שעת רצון לתפילה זו בערב ראש חודש סיון"):

"אתה הוא ד' אלוקינו עד שלא בראת העולם. ואתה הוא אלוקינו משבראת העולם.
ומעולם ועד עולם אתה א-ל. ובראת עולמך בגין לאשתמודע (כדי להודיע) אלוהותך באמצעות תורתך הקדושה, כמו שאמרו חז"ל: "בראשית" - בשביל תורה ובשביל ישראל. כי הם עמך ונחלתך אשר בחרת בהם מכל האומות, ונתת להם תורתך הקדושה, וקרבתם לשמך הגדול. ועל קיום העולם ועל קיום התורה, באו לנו ממך ד' אלוקינו שני ציוויים: כתבך בתורתך "פרו ורבו" וכתבך בתורתך "ולימדתם אותם את בניכם". והכוונה בשתיהן - אחת, כי לא לתוהו בראת כי אם לשבת. ולכבודך בראת, יצרת אף עשית, כדי שנהיה אנחנו וצאצאי כל עמך בית ישראל יודע שמך ולומדי תורתך.
ובכן אבא אליך - ד' מלך מלכי המלכים, ואפיל תחינתי, ועיני לך תלויות עד שתחנני ותשמע תפילתי, להזמין לי בנים ובנות - וגם הם יפרו וירבו, הם ובניהם עד סוף כל הדורות, לתכלית (למטרה) שהם ואני ואנחנו כולנו, יעסקו בתורה הקדושה, ללמוד וללמד, לשמור ולעשות ולקיים את כל דברי תורתך באהבה. והאר עינינו בתורתך, ודבק ליבנו במצוותיך, לאהבה וליראה את שמך.

אבינו אב הרחמן - תן לכולנו חיים ארוכים וברוכים. מי כמוך אב הרחמן זוכר יצוריו לחיים ברחמים! זכרנו לחיים נצחיים! כמו שהתפלל אברהם אבינו: "לו יחיה לפניך", ופירשו חז"ל: "בייראתך!" כי על כן באתי לבקש ולחנן מלפניך, שיהי זרעי וזרע זרעי עד עולם זרע כשר, ואל ימצא בי ובזרעי ובזרע זרעי עד עולם שום פסול ושמץ. אך שלום ואמת, וטוב ויושר בעיני אלוקים ואדם! ויהיו בעלי תורה, מארי מקרא, מארי משנה, מארי תלמוד, מארי רזא, מארי מצוה, מארי גומלי חסדים, מארי מידות תרומיות. ויעבדוך באהבה וביראה פנימית, ולא יראה חיצונית.
ותן לכל גויה וגויה מהם די מחסורה בכבוד, ותן להם בריאות וכבוד וכח, ותן להם קומה ויופי, וחן וחסד. ויהיה אהבה ואחווה ושלום ביניהם. ותזמין להם זיווגים הגונים מזרע תלמידי חכמים, מזרע צדיקים. וגם הם, זיווגם, יהיה כמותם ככל אשר התפללתי עליהם, כי זיכרון אחד עולה לכאן ולכאן.
אתה ה' יודע כל תעלומות, ולפניך נגלו מצפוני לבי. כוונתי בכל אלה - למען שמך הגדול והקדוש, ולמען תורתך הקדושה. על כן, ענני ד' ענני, בעבור האבות הקדושים אברהם יצחק ויעקב. ובגללם תושיע בנים להיות הענפים דומים לשורשם. ובעבור דוד עבדך, "רגל רביעי במרכבה", המשורר ברוח קדשך: "שיר המעלות, אשרי כל ירא ד' ההולך בדרכיו, יגיע כפיך כי תאכל - אשריך וטוב לך. אשתך כגפן פוריה בירכתי בתיך, בניך כשתילי זיתים סביב לשולחניך. הנה כי כן יבורך גבר ירא ד'. יברכך ד' מציון, וראה בטוב ירושלים כל ימי חייך, וראה בנים לבניך שלום על ישראל".

אנא ד' - שומע תפילה - יקויים בי הפסוק: "ואני זאת בריתי אותם, אמר ד': רוחי אשר עליך ודברי אשר שמתי בפיך ולא ימושו - מפיך ומפי זרעך, מפי זרע זרעך אמר ד' מעתה ועד עולם!"

יהיו לרצון אמרי פי, והגיון לבי לפניך, ד' צורי וגואלי".